Thor, ikke gjør det!
Du kan falle i vannet!
Ikke gjør det.
- Ikke gjør det. - Ikke hopp!
(plask)
Kom tilbake, Thor!
(plask) (stemmer i det fjerne)
Thor!
(gulper, brekker seg)
Gikk det bra?
Kald...
- Jeg trodde han var død. - Kald.
(hutrer)
Du skulle tøffe deg, du.
- Takk Gud for at Erik reddet deg. - Gud hadde ikke noe med det å gjøre.
Jeg skjønner ikke hva det er som driver deg til å gjøre sånn.
Jeg håper du har lært ei lekse, -
- og lov meg at du aldri gjør noe så farlig igjen. Lover du det?
Lover du?
(barnelatter)
- Smil. - Nei, skal ikke være noe smiling.
Bare vær dere selv.
Monsieur.
(klokke ringer)
Liv!
Ikke smil.
Du ser veldig kjekk ut.
(småprat)
Du kommer til å gjøre denne øya berømt.
Det kommer til å bli akkurat som med Darwin og Galápagos.
Når folk hører om Fatu Hiva, tenker de bare på Thor Heyerdahl.
(fossen bruser)
(jubel og latter)
- Snu mer opp mot strømmen. - Ja, men det er tungt.
Sa ikke du at de første polynesierne kom fra vest?
Jo.
Tenk å padle hele veien fra Asia. Mot strømmen.
De må ha hatt sterke armer.
Ja.
(bølgen slår)
- Er du ok? - Det går bra.
Det går fint.
Liv?
Hør på det her:
"Faa-hoka er en type ananas fra Marquesasøyene.
"De ble funnet av de første europeiske oppdagelsesreisende."
- Samme ananas? - Ja.
Som egentlig hører hjemme i Sør-Amerika, står det.
Kanskje den kan svømme.
Tei?
Dine forfedre, stammer de fra...?
Vi tror at Tiki...
Tiki, solguden, -
- førte oss til disse øyene -
- fra landet bak havet.
Tiki reiste fra øst.
Fra øst? L 'est?
Alt kommer fra øst.
Havstrømmene, vinden og solen.
Tiki navigerte etter solen.
(jungellyder)
Tiki.
(støy fra gata)
(fottrinn)
Hallo? Jeg er på Brooklyn Museum.
- Hvor lenge blir du i New York? - Jeg drar om noen få dager.
Jeg skal hjem til jul.
Jeg heter Thor Heyerdahl.
Ja. Det har du allerede sagt.
(skritt, kremting)
Ifølge antropologiens vise menn ble ikke Polynesia befolket fra øst.
De vise menn har ikke alltid rett.
(knitring i papirer)
Se deg rundt. Alle bøker her har en eller annen teori.
De er skrevet av én mann og lest av ti, -
- hvorav ni er uenige med teorien.
Men min teori beviser at Polynesia ble befolket fra øst.
Jeg har brukt ti år på min avhandling.
Jeg bodde på Fatu Hiva. Jeg har levd ut min teori i praksis.
Hvilket nummer i rekka er jeg? Hvor mange forleggere har du vært hos?
Jeg vet at du har besøkt Barbeau og Benedict, sikkert Mead og Hill-Tout.
Alle vitenskapsmenn tror verden bare venter på å høre fra dem.
At jeg er ditt siste håp burde si deg noe.
Ja, at vitenskapsforlagene er blinde overfor nye ideer.
- Når man ignorerer bevis... - Hør på meg.
(smell)
Jeg er enig i at Peru hadde en enestående sivilisasjon før inkaene.
Og i at vinden og havstrømmene der nede går fra øst til vest.
Men Tiki kan ikke ha seilt til Polynesia.
- Hans folk hadde ikke båter. - Nei.
Men de hadde tømmerflåter av balsatre.
Tømmerflåter.
Det ville vært et godt bevis. Vil du at man aksepterer dine teori?
Så driv fra Peru til Polynesia på en balsaflåte.
(smell)
Lykke til.
(Ringer, stemmer i det fjerne)
Mine herrer, deres tidsskrift vil følge meg på en tømmerflåte, -
- som er prisgitt vindene hele veien til Polynesia.
Det er lenger enn fra Chicago til Moskva.
Herfra og hit.
8.000 kilometer.
Har du med en motor i tilfelle krise?
Nei. Vi skal overgi oss til strømmen og vinden, -
- som Tiki gjorde.
Hva venter du å bevise ved å foreta denne reisen?
At verdenshavene ikke var barrierer, men veier.
Ikke hindringer, men stier.
Jeg vil bevise at søramerikanere seilte til Polynesia -
- for 1.500 år siden.
Enhver skolegutt vet at Polynesia ble befolket fra Asia.
Jeg må bevise -
- at skoleguttene og de som siterer dem tar feil.
Oldtidens mennesker, som tilba solen...
Mr. Heyerdahl. Artikler om nordmenn som drukner i Stillehavet -
- vil selge mange blader, men ikke dette.
Dette er en vitenskapelig ekspedisjon.
Vårt tidsskrift har et edlere formål enn å finansiere selvmordsoppdrag.
Jeg tviler på at han vil kunne rekruttere noen til en sånn ferd.
(klokke tikker, det knirker)
(det slår, dør smeller)
(puster tungt)
Omtrent et dusin tømmerstokker.
Store balsa-tømmerstokker.
Og ei hytte til en besetning på fem mann.
Alle svært kompetente, selvfølgelig. Mast og ror...
Sånn. Kon-Tiki.
Jeg var 22 dager på en flåte. Vi var blitt torpedert.
Nord-Atlanteren, vinteren 1943.
Man kan verken seile eller styre den.
Man kan bare sitte og vente på å dø.
Tømmerstokkene vil gnisse mot hverandre til tauene ryker.
Og dere vil ende opp på hver deres tømmerstokk, prisgitt vær og vind.
(pianospill og latter)
Takk for praten.
(høyt pianospill og latter)
(bråk fra gata)
- Unnskyld, du er norsk, ikke sant? - Ja.
(bil tuter)
Jeg kunne ikke unngå å høre hva du snakket om.
- Er du sjømann? - Nei, men det er ikke du heller.
Det vil minske motstanden.
- Vi ingeniører klarer ikke å dy oss. - Er du ingeniør?
Ja. Nå om dagen går det mest i å selge kjøleskap. Herman Watzinger.
- Thor Heyerdahl. - Og du skal på flåteferd?
(bremser piper)
...alle indikasjoner i samme retning. Det er mulig å drive hele veien -
- på grunn av havstrømmene. Det er vind og strøm som er nøkkelen.
Jeg må ha en måned til å finansiere og planlegge ekspedisjonen.
- Kan jeg hjelpe deg? - Vi har en avtale.
Pengene på plass før jul, kjøpe balsa i januar...
- Du står ikke på listen. - Se under hans navn. Watzinger.
(surr av stemmer)
Vi bygger i mars, seiler i april og kommer fram i august.
Og så håper vi at orkansesongen starter seint.
- Peter Freuchen. - Vi døde nesten da glidelåsen frøys.
(høy latter)
Han er høvdingen her.
- Du kan ikke være her, Heyerdahl. - Min venn fra Fatu Hiva!
Du ser ut som du har blitt dumpet av et tidskrift.
(latter)
Takk.
Ta det rolig, Heyerdahl. Vitenskapskomiteer kan ryke og reise.
- Ikke sant, McGregor? - Selvfølgelig.
Forfrysning, vinteren 1924.
Det lærte meg én viktig ting. Gjør akkurat som de innfødte.
Ikke bruk spiker, hvis de bruke tau, eller stål, hvis de bruker bein.
De har lært gjennom 1.000 år. Lytt til deres råd, -
- og så kan det hende du får beholde beinet.
Skål!
(latter og moro)
Jeg er 32 år. En kjøleskapselger med et havarert ekteskap.
Jeg har veldig lyst til å bli med deg på den flåta.
Jeg vet det kan bli farlig, men du skulle bare visst -
- hvor skummelt det er i kjøleskapsbransjen.
Ingen kan redde oss der ute. Du skjønner det?
Bortsett fra den teorien din, da.
Captain.
Du kommer i hvert fall ikke til å fryse av deg beinet.
Jeg vil endre billetten min til Oslo. To billetter til Lima i Peru, takk.
- Når vil du reise? - Hva er det tidligste?
Bare et øyeblikk.
I morgen.
- Da blir det i morgen. - Selvfølgelig.
(radio i bakgrunnen)
- Bamse tror du erjulenissen. - Fortell ham at det ikke stemmer.
Det kan du si selv. De er så spente på at du skal komme nå.
Det blir så godt godt å få deg hjem, Thor.
Ja Liv, jeg har ikke greid å finansiere ekspedisjonen.
Jeg må dra rett til Peru nå.
Kommer du ikke hjem?
(Jazzmusikk i bakgrunnen)
Det har vært vanskelig her, Liv. Det har vært veldig vanskelig.
Jeg har gått rundt i byen for å tigge. Jeg klarer ikke mer.
Ikke gjør dette.
- Jeg må, Liv. - Ikke gjør dette mot barna.
Hvis jeg kommer hjem nå, er det slutt.
Jeg har brukt ti år på dette her, Liv. Ti år.
Du kan ikke svømme engang.
Jeg spør Torstein Raaby og Knut Haugland om de vil bli med.
- Hva vet de om å seile? - Ikke mye, men de kan bruke radioen.
Og så spørjeg Erik. Han kan navigere og bruke sekstant.
Du skulle ha kommet hjem.
Og hvis ikke, skulle du ha spurt meg om å bli med.
Du vetjo atjeg hadde sagt nei for guttenes skyld.
Liv, kom til Tahiti.
Og møt oss.
Så tar du med gutta, så viser vi dem Fatu Hiva.
- Du har ti sekunder igjen. - Bare et øyeblikk, vær så snill.
Liv?
God jul.
God jul, da...
(telefonen klirrer)
Klar?
Yes.
(motordur)
(tuting og latter)
- Fantastisk. - Nå er jeg glad.
Jeg har jo brukt tre uker på å komme meg hit, din jævel.
Dette er Herman Watzinger, min nestkommanderende.
Av den enkle grunn at uten ham kunne ingen vært øverstkommanderende.
Herman, dette er mine to fantastiske radiooperatører.
Vi har Torstein. Krigshelt med et nervesystem av asbest.
Så vidt vi vet har han bare to svakheter: whisky og damer.
Knut Haugland, også krigshelt. Han hater at jeg sier det, -
- men jeg må kalle ham en legende, for det er du.
- Erik Hesselberg. - Ikke en legende.
Men du har redda livet mitt. Erik og jeg vokste opp sammen i Larvik.
Erik har en unik egenskap som jeg vet vi kommer til å nyte godt av.
Erik har nemlig vært på sjøen før.
- Dere har sikkert noen spørsmål. - Får presentere deg først da?
Dette er Thor.
En pompøs, selvopptatt skrue -
- men en veldig god leder.
Og fordi han er det, skal vi gjøre det Tiki gjorde for 1.500 år siden.
Vi skal bygge en flåte.
- Og... - Og drive inn i solnedgangen.
Hvor er flåten?
Den sitter du på. Vær så god.
- Er det den vi skal bygge? - Ja, det er den.
Akkurat den. Vi skal bruker samme metoder -
- og samme materialer som Tiki gjorde for 1.500 år siden.
Det er ekstremt viktig. Alt avhenger av det. Det håper jeg alle forstår.
Alt jeg har er en radio og en kniv. Vi trenger masse utstyr.
Ja, det gjør vi, når pengene kommer kjøper vi det vi trenger.
Ja?
(fuglekvitring)
Thor Heyerdahl? Mitt navn er Bengt Danielsson.
- Jeg er litt opptatt akkurat nå. - Jeg så denne her i går.
Og nå vil du fortelle meg at vi synker etter to uker.
Eller tror du det blir en kjempeblekksprut?
Jeg ville bare vise deg hvordan man monterer kameraet.
(klikker)
Sånn.
- Du er fotograf? - Nei. Etnograf.
- Jeg har vært ett år i Amazonas. - Men du kan bruke et kamera?
Får jeg være med på flåten, så skal jeg vise deg.
Señor Heyerdahl, hvis du har et øyeblikk?
Señor Real, hyggelig å se deg. Nydelig frokost i dag.
- Huevos con tortillas er... - Angående regningen.
Jeg venter fortsatt på pengene fra USA.
- Men det har gått tre uker. - Ja, jeg vet det.
Bare noen få dager til. Takk. Takk.
Du kan tjene en del på en dokumentarfilm. Hvis den er vellaget.
(uvær)
La meg gjette. Det kom ikke noen penger.
(fottrinn)
Deres Eksellense, takk for at De...
Deres Eksellense, takk for...
(dør åpnes og lukkes)
- Señor Heyerdahl? - Bare et glass vann, takk.
José Bustamante.
Deres Eksellense, takk for at De vil møte meg.
- Hva kan jeg gjøre for Dem? - Det er jeg som kan hjelpe Dem.
Hvordan da?
Ved å krysse Stillehavet.
Jeg vil bevise at peruanerne var de første som befolkede Polynesia.
Hva?
Var det peruanerne som oppdaget Polynesia?
Hvordan kan jeg hjelpe Dem?
Så ringer Perus president til den amerikanske marine, -
- som sier at vi kan få alt vi trenger.
Til gjengjeld må vi innvadere Polynesia på vegne av Peru?
- Og du trodde det var kelneren? - Termometre.
Supper. Kniver. Avsaltningstabletter. Joller, garn, boksemat, haifordriver.
- Virker haifordriveren? - Det er det dere skal finne ut.
(kamera tikker)
CALLAO FLÅTEBASE
MENY NUMMER 4 ANDRE HALVDEL FEM RASJONER
Hvor mye får vi nedi der?
- Jeg har ti stykker her. - Bak der da?
- Det er helt fullt. - Det er bra.
(stønner)
En amputasjonssag.
Ja, forberedt på alt.
Er du sikker på ham kjøleskapsselgeren?
- Skal jeg...? - Nei, takk.
Det er fint. Bare legg det der. Takk.
TIL THOR ÅPNES I POLYNESIA. LIV.
Herman, hvordan er det med kassene?
- Hva har du tatt med utover bøker? - Ingenting.
Uten håpet om at jeg får lest dem.
Det er mer plass hos oss.
(smell og skrål)
- Ikke så trangt, sier jeg. - Strekk ut benet, Erik.
(smell og skrål)
Kommer uansett til å sove som sardiner i boks.
Og ikke annet enn fisk i tre måneder. Jeg må he en biff til.
To oksefiletbiffer til, takk.
Thor, jeg har tenkt på en ting. Hva med en liten prøvetur?
Vi kommer likevel av gårde før orkansesongen starter.
- Nei, det blir for risikabelt. - Risikabelt?
Ja. Dessuten har jo Tiki tatt prøveturen.
Skål.
- Tiki. - Skål for Tiki.
Skål...
- Unnskyld meg. - Nei, Torstein.
Oss! Tripulantes!
(hurrarop og jubel)
Nei, dere er loco.
Gracias. Salud.
(fluer surrer)
Det er bare dette jeg har, Liv.
Jeg tror på at det går bra, og så går det bra.
(knirking)
Båten.
Båten. Det er båten, Liv.
(stønner)
Vent!
(glass knuses Liv stønner)
Nei!
- Nei! - Liv!
Vent!
Hjelp!
Her borte!
Hjelp oss!
Nå drar vi om et par timer, Liv.
Jeg ville bare si ha det.
Ha det bra, Thor.
Jeg har med masse medisiner denne gangen.
Det er bra. Jeg håper du slipper å bruke den.
Hva sa du?
- Jeg håper du slipper å bruke den. - Ja, ja, jeg og.
- Guttene sier "Lykke til". - Takk for det.
Og du da?
Du må ikke være sint på meg, Liv.
Liv, hvis jeg får til dette her, -
- så kommer alt til å forandre seg.
Da må vi ikke kjempe sånn, Liv.
Jeg bare håper at 100 dager fra i dag så har barna en far.
Hva sa du?
Jeg hører veldig... Hva sa du, Liv?
Ingenting, Thor. Ingenting.
Vær så snill...? Jeg hører deg veldig dårlig nå. Hva sa du?
Vi blir avbrutt nå. Jeg beklager.
(durer i telefonene)
(filmen tikker)
(helikopterdur)
(båter tuter)
(salutter og jubel)
(musikk og jubel)
Adiós!
(tuting og tøffing)
Thor, se hit.
Hei!
(papegøya snakker)
(smell)
Ja, hvordan går det?
- Vi får se. - Han gjør så godt han kan, Thor.
- Noen som vil ha mer tomatsuppe? - Nei takk.
Hvis vi får vestavind her nå, blåser vi rett tilbake til Callao.
Tiki fikk vind fra sør.
- Der er den igjen. For helvete. - Hvordan får man den rundt?
Stram seilet til foran, så kan vi både styre og seile.
Stram inn tauet styrbord.
- Den må lenger opp, Thor. - Lenger bak?
Lenger opp. Så får vi mer moment å styre med.
Kom igjen.
Au, faen!
- Gikk det bra? - Faen.
Slipp ut mer tau styrbord. Mer tau styrbord.
- Hvor er styrbord? - Høyre!
Herregud.
Det rikker seg ikke. Helt feil kurs.
- Vi klarer ikke å styre engang. - Det går fint.
Når vi bare bruker åren og holder baugen framover.
Kjempebra. Flott jobba.
Bare slapp av og kos deg.
Om 100 dager kan du starte en peruansk krabbekoloni i Polynesia.
Ikke ille.
Jeg ville likt den bedre hvis vi var på vei mot den.
(kamera tikker)
Det er bedre hvis du tar vekk linsedekselet.
Sånn.
(spyr)
Ja... Det er bare 100 dager igjen nå.
(plask)
(stønner)
Var det hai?
Jeg syns du skal få det litt søvn. Du har vakt om et par timer.
(knirker, snorker og puster)
Thor?
Husker du de seilerne på sjømannshjemmet i New York?
De sa at stokkene ville gnisse mot hverandre til tauene slites over?
Vi skulle ha brukt litt wire.
Tauene holdt for 1.500 år siden, og de kommer til å holde nå.
Hvis du ikke stoler på Tiki, kan du stole på meg.
Noen som vet om man kan spise dem?
Flyvefisk.
De må smake som en herlig blanding av sild og rype.
Herman, du må nesten holde deg fast. Hvis du faller over bord -
- kan vi ikke snu og plukke deg opp.
Godt en av oss har vært på sjøen før.
Drukning skal være den beste måten å dø på.
Du holder ett minutt eller to under vann, og så puster du.
Så svelger du masse saltvann. Og så blir du kvalt i det.
Så presser det seg ned i lungene, og blander seg med magesyren.
Det blir en kjemisk reaksjon, så det føles som om du brenner innvendig.
Og så får panikken hjertet ditt til å banke veldig fort.
Og da sprekker du mange kar på innsiden.
Og så svelger du bare mer og mer vann.
Og så dør du.
Så alt i alt...
Tre, fire minutter.
- Fem. - Men passerer ikke livet revy?
Jo. Og det sier ekspertene er den aller verste delen av det.
(radioen spraker)
Helvetes radio. Faen!
Bare glem det, Torstein.
- Hva sa du? - Andesfjellene.
Andesfjellene er hundrevis av kilometer borte.
Bare bli i senga. Vil ikke at du skal spy på radioen.
Se på draftet.
Så lenge vi driver opp langs kysten, er vi i radioskygge.
Jeg må ha radiokontakt, gutter.
Det er oppmerksomhet det blir penger av, og jeg må betale dette her.
Helt riktig, Thor. Fortsett å filme.
Det eneste viktige, er å kontakte kystvakta.
De ville aldri rekke fram uansett, hvis det skulle skje noe.
Nord-nordvest. Det er bra.
Du vet at syd-ekvatorialen ligger vestover?
Ja, jeg vet det.
Siden vi knapt kan styre og er på helt feil kurs, tenkte jeg.
Du vet at det ikke går an å ønske seg en ny kurs?
Det er regler ute på havet.
- Skal vi vekke gutta? - Nei.
Det er bare litt regn. De får sove.
(storm)
Alle på dekk!
Kom igjen!
Få ned seilet!
Thor!
(stønner)
Bind deg fast, Thor.
Bind dere fast!
Kapp seilet!
Kapp det av!
(hyler)
Få ned seilet!
Thor!
Thor, ta hånda mi!
Thor!
(puster og stønner)
(tauverket knirker)
(fuglelyder)
Ja, gikk fint det.
Tolv grader, fem minutter, -
- to sekunder syd.
80 grader, 55 minutter...
Kurs nord-nordvest.
Hva betyr det?
52,8 nautiske mil.
Det blir da...?
2,3...2,2 knop.
Ja.
Men det er ikke så ille det.
Kursen er fremdeles altfor nordlig. Her er vi etter fire dager.
Det verste som kan skje nå er at vi driver inn til kysten igjen.
Det verste som kan skje nå er at vi driver opp hit.
Inn i malstrømmene syd for Galápagos. Dit er vi på vei nå.
- Har aldri hørt det er sånt der. - Du, vær så snill. Se her.
Tro på at det går bra, så går det bra.
Jeg har masse tro.
Men jeg har også en sekstant.
"Galápagos-malstrømmen danner bølger på over ni meter, -
- og bruset kan høres på mange kilometers avstand."
Det er fint illustrert også.
(radiolyder)
Må få den høyere.
- Må ha den høyere. - Kan du sette den høyere?
Mottatt.
Høyere.
Der!
Vi har noe.
- Han sender fra Los Angeles. - Kan han sende telegram til pressen?
Nå kommer pengene, Thor.
(durer)
- Jeg mistet ham. - Nei, nei, nei!
Faen. Jævla drittfugl!
La henne være.
(papegøya skvadrer)
Hvorfor tok vi med den fuglen?
Bra spørsmål.
Hva sier du, Thor?
Det var en gave.
(ler)
(oier seg)
(papegøya skvadrer)
Kom.
Bengt. Bengt, hent kameraet!
Hent kameraet, Bengt!
Kameraet, Bengt! Bengt, hent kameraet!
En hvalhai. Helt ufarlig.
Ufarlig? Er du helt gæren? Den kan velte oss på ett sekund.
- De er hellige i Vietnam. - De kaller den Ca Ong. Herr Fisk.
Bengt, kameraet.
Der kommer han.
(ler og hoier)
Se den der.
- Bengt, hvor er det kameraet? - Jeg lader!
(smell og hyl)
Han traff meg!
Nei, den spiser bare av flåten.
Hvor er den?
(sus)
Se der.
Nei. Legg fra deg den.
Nei!
Erik!
Kom.
Herman, er du døv!? Hørte du ikke hva han sa?
- Den skulle velte oss. - Du følger ordre.
- Ta deg sammen! - Kom igjen.
Unnskyld.
Faen.
- Ja... - Ja?
- Han hørte ikke på deg. - Nei.
Men det er min oppgave å si ifra. Ikke din.
Du...
Han selger kjøleskap. Han ble redd. Det kan skje.
- Hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Jeg har det fint.
Folk som har litt å tenke på, -
- de burde prøvd det her.
Å drive over Stillehavet.
Hei, Lorita.
- Det der er oss for lenge siden. - Oss?
Ja, vi begynte sånn.
Som små organismer i vannet.
Var vi så vakre?
Antageligvis.
Men derfra har det gått lukt til helvete.
Thor?
Den haien eller hvalen, eller hva det nå var...
Er alt bra med Knut?
Det går fint.
Ikke tenk på det.
Du ligger på åra?
Ja. Jeg prøver å rekke den sør-ekvatorialske bussen.
Hvis den ikke allerede har gått.
Den har ikke det.
Det kan hende.
Nei.
Det kan ikke hende.
Bygger du en redningsflåte?
Nei, det er til datteren min.
Hun er seks måneder gammel.
Jeg tviler på at hennes første ord blir "pappa".
Torstein?
- Jeg trenger å snakke med pressen. - Du. Jeg holder på, ok?
Jeg har selv en liten datter der hjemme.
Vi får ikke kontakt, så det er ikke noe du kan gjøre.
Fiks den radioen du, så skal jeg vise deg hva jeg kan gjøre.
- Fjellene kan ikke fortsatt skygge. - Jo, uten ballongen kan de det.
Den jævla fuglen.
(klimpring på skrivemaskinen)
- Vi har ikke nok strøm. - Det handler ikke om watt, Torstein.
(smell)
Faen altså.
Helvete.
(stønner) (skrivemaskinklimpring)
Kan du stumpe den sigaretten?
Se!
Det er noe der nede.
Se på det.
- Beskytter mot hei. - Ja. Akkurat, ja.
- Er det du som skal ned? - Nei, Bengt.
Ja visst. Send endelig svensken.
(hoster og kreker seg)
Hai.
Den er helt vasstrukken. Akkurat som du viste meg.
Viste?
Jeg brakk av en bit og kastet den over bord. Den sank som en stein.
Flåten absorberer vann, Thor.
- Det ser verre ut enn det er. - Vi er jo ikke engang på rette kurs.
Du tar en ekstra hundevakt. Alle har jobb å gjøre. Vi er ikke på ferie.
(morselyder)
Ja, vi har ham.
Klar?
Ja.
"Til Otto Munthe-Kaas, den norske ambassade, Washington, D.C.
Fra Thor Heyerdahl, Kon-Tiki, 17. mai 1947.
58 sekunder syd, 9 sekunder vest.
Flåten klarer reisen fint. Vi er på vei, -
- og moralen er høy.
Vi har hatt radioproblemer og har ikke kunnet ta kontakt før nå.
Vindforholdene er stabile, og vi..."
- Går det bra? - Ja.
- Er du sikker på dette? - Ja. Folk vil se flåten.
Inn med hånda. Det er 5.000 meter dypt her.
Ikke mist det.
(kamera tikker)
(skvalper i vannet)
Hai. Hai. Kom igjen!
- Vi har deg! - Kom igjen!
Hal ham inn. Kom igjen, kom igjen.
Jeg har deg.
Det går bra.
Bengt? Bengt?
- Hvorfor gir du haiene suppepulver? - Det er haimiddel fra amerikanerne.
Nei, det er tomatsuppe.
- Hvor er haimiddelet? - Da har vi spist det, da.
(ler)
kom du glade sjømatros
du skal få min røde rose
du er vakkerjeg er ung syng av hjertet syng
(skvalpelyder)
du er vakkerjeg er ung syng av hjertet syng
piken i Havanna...
Lorita?
Lorita! Lorita!
(fugleskrik og plask)
Nei!
(skriker)
Pass beina!
(hyler)
Slutt! Vi tiltrekker oss bare flere haier!
Vær så snill!
Vær så snill?
Det er vår eneste sjanse.
Vårt eneste håp nå er å prøve å forsterke tauene.
Stramme opp alt sammen igjen.
Herman...
Vi har bygd denne flåten akkurat som Tiki gjorde, og han kom fram.
Og det gjør vi og.
- Det er dette vi tror på. - Tror?
Det er ikke noen religion, Thor. Dette er...vanvidd.
Dette er større enn oss.
Vær så snill? Se på stokkene. Kjenn hvordan flåten beveger seg.
- Tiki visste. - Herregud, forstår du ingenting?
Det er ingen andre her enn du som tror på Tiki!
Nei?
Hva faen gjør dere her da?
Jeg bønnfaller deg. Alt jeg ber om er at vi sikrer oss -
- med noen få moderne materialer.
Vær så snill.
Nei!
(plask)
Jeg kommer iallfall ikke til å forfryse av meg beinet.
(plask) (rop)
Herman!
Herman, ta tauet!
Ta tak i åra!
Hold deg fast!
(stønner)
Det rekker ikke!
Kast haien over bord!
Inn med tauet igjen!
Kast det ut!
(plasker og puster)
Nei, Knut!
Kast ut resten av haien!
(stønner)
For tre år siden skjøt jeg fire mann.
Gestapo fant meg med radioen.
- Det var krig. - Ja.
Det samme sier Torstein.
Han var med på å senke Tirpitz. 1.000 mann gikk ned.
Men det plager ham ikke.
Takk.
Det var du som redda livet mitt.
Det er det jeg mener. Takk.
Jeg kunne ikke ha redda deg.
Jeg kan ikke svømme.
Jeg vet jo det, Thor.
Alle vet det.
(stønner)
Hva er klokka nå?
Ti over to.
- Er du sikker på det? - Ja. Ti over to.
- Vi må snakke sammen. - Ja, vær så god.
Vi er på sør-ekvatorialen.
På vei mot Polynesia.
- Er du sikker? - Ja. 100 prosent.
(ler)
Se på det! Vi er der! Vi er på vei, gutter!
(latter og jubel)
- Er det sant? Er vi det? - Er det sant?
Jeg visste det.
Nei, det gjorde du ikke.
Herman!
Er du fornøyd nå?
Var du i tvil eller?
"Vi er på rett kurs og har passert et kritisk punkt. Humøret er på topp.
Hver sjømil er én mil nærmere beviset-
- jeg har søkt etter.
Oldtidens mennesker så ikke på havet som en barriere,-
- men som en kommunikasjonsvei.
Denne type forskning kan ikke gjøres bak et skrivebord-
- eller av en komité.
En 1.500 år gammel sivilisasjon-
- hadde skipsfarts- og navigasjonskunnskaper.
Derfor kunne de manøvrere en balsaflåte-
- over 9.000 kilometer.
Vi navigerer etter de samme stjerner som de gjorde."
Det føles som vi er de eneste menneskene i universet.
Kanskje vi er det.
Kanskje de har sluppet flere bomber på hverandre.
Og hver eneste by er som Hiroshima.
Da hadde vi nok ikke hatt radiokontakt med noen, Bengt.
Kanskje vi rett og slett har blitt akseptert nå.
Av naturen.
Vi er blitt som en måke eller en fisk.
(pusselyder)
(spytter)
Fugl.
Se!
- Se! - En fugl!
Hva er det som skjer?
Se!
(fuglekvitter)
(jubler)
Vi har reist over 8.000 kilometer, -
- og likevel ligger den største faren foran oss.
- Mennesker? - Nei.
Raroia-revet.
Ligger som en mur rundt hele øya med sylskarpe koraller.
- Hvorfor sa du ikke det før? - Umulig å vite hvor vi ville ende.
Vi kan prøve å presse kursen noe sydover -
- og håpe å treffe Samoa om 30 dager.
- Det kan du tro. - Hva har vi for alternativer?
Vi kunne prøve å surfe over.
Surfe?
Ja.
Bølger kommer i sykluser på 13.
Hver 13. bølge er vesentlig større enn de andre.
Når vi er like ved revet, -
- kaster vi ut et anker eller noe tungt som holder flåten i posisjon.
Og så?
Så teller vi bølger. Og rett før den 13. bølgen -
- kutter vi tauet og forhåpentligvis surfer over revet.
Det kan gå.
Jeg liker det.
Det gjør vi.
- Sånn gjør vi det. - Bra.
Vi må finne noe tungt.
Vi har noen ødelagte radiobatterier og noen jerrykanner.
Thor?
Liv ba meg om å gi deg dette.
Det var meningen du skulle få det når vi kom i land, men...
"Vi nærmer oss Raroia-revet.
Hører dere ikke fra oss innen 36 timer,-
- kontakt da den norske ambassade i Washington.
250 meter igjen."
Ta på sko! Alle tar på sko.
Er det klart bak der og?
Herman, det er bare å sette i gang.
Da kaster vi anker!
(stønner og sliter)
(knirker)
Én!
Du tenkte aldri på å ta med redningsvester eller noe?
To!
Tre!
Fire!
Fem!
Seks!
Sju!
Åtte!
Ni!
(brak)
Tauet røyk! Hold fast!
(hyler)
(stønner)
(skraper)
(hyler)
Thor!
(gisper etter luft)
(tasling)
(puster tungt)
(bølgeskvulp)
(hulker)
(latter)
(jubler)
(fuglekvitter)
Min kjæreste Thor.
Du gjorde det!
Du beviste det Tei fortalte oss den natten på Fatu Hiva.
Du trenger ikke lære deg å svømme.
Skulle du falle i vannet, ville du flyte på ren skjær viljestyrke.
Som du kanskje har forstått, er jeg ikke på Tahiti og venter på deg.
Det som skulle være livet vårt, viste seg å være bare ditt.
Du er den du er.
Og du vil bruke resten av livet ditt på å jakte på solnedganger.
Thor, dette handlet ikke om å utforske Stillehavet.
Viktigere enn å dra dro var hvorfor du måtte dra.
Hvorfor du ikke kunne stoppe deg selv fra å legge alt bak deg-
- og styre mot det ukjente.
Men det er deg,-
- min elskede Thor.
Og ironien er at nettopp det jeg elsker deg mest for,-
- ble det som drev oss fra hverandre.
Liv.
(filmlyd)
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2012